Kép forrása: berek.hu
A vaddisznó, aki nem szeretett fürdeni.
Simon Katalin: A vaddisznó, aki nem szeretett fürdeni
Vaddisznó mamának nagyon sok dolga akadt a tölgyfaerdő mélyén, ahol hat kis vaddisznó csemetét nevelgetett vackában.
A csíkos hátú malackák mindenhova követték a kocamamát, turcsi orrukkal a földet túrták élelem után kutatva, kerek kis fülükkel hallgatták az erdő hangjait. Őzek, szarvasok, rókák, madarak szimfóniája töltötte meg a lombos fák közti teret. És persze emberek is fel-feltűntek a sűrűben, erdészek, vadászok, kirándulók. A malacok hamar megtanulták, hogy ne keresztezzék az emberek útját, ha jót akarnak maguknak.
- Gyertek fürdeni apróságok, itt az ideje dagonyázni. –hívta kicsinyeit a kocamama.
Öt kis vaddisznó sebesen szaladt a mamamalac nyomában, alig várták, hogy drótos szőrüket és viszkető bőrüket megáztathassák a saras pocsolyában, amit dagonyának hívtak. Egymást után ereszkedtek be a sűrű sárral teli gödörbe.
Az egyik malacka csak a távolból szemlélte a dagonyázás örömteli perceit, testvérei hiába hívták, hogy tartson velük, ő bizony egyik lábát sem merítette bele a sárfürdőbe.
Miért nem jössz fürdeni Csíkoska, csak nem félsz? - ugratták a testvérei a kis malackát.
Aki nem fürdik sárban, az nem is igazi vaddisznó. - tették hozzá nevetve.
Csíkoska mélységesen elszomorodott. Az igazság az volt, hogy nem szeretett piszkos lenni, és kicsit félt is a víztől, pedig különben nagyon bátor vaddisznó volt. Ügyes volt élelemkeresésben, futásban, nyíladékokon való átugrásban. Éjszaka sem tartott a zajoktól, melyek az erdő csendjét megbolygatták.
Ne bántsátok Csíkoskát, majd megszereti Ő is a sárfürdőt. - intette csendre csemetéit kocamama.
De Mama, mi lenne, ha én inkább nem a vizes sárban fürdenék meg?
A dagonya nagyon fontos nekünk, vaddisznónak. Lehűti a melegben a bőrünket, a ránk száradt sár megvéd a naptól és a bogaraktól is. És nincs is ennél jobb szórakozás. Hidd el, megszereted Te is.
Csíkoska hitte is, nem is, hogy egy napon majd szórakoztatónak fogja találni a most ijesztőnek tűnő dagonyázást. Igyekezett más módon elűzni a bogarakat a bundájából, például a fák törzséhez dörgőlőzött. Máskor testvéreit kérte meg, hogy röfögjék le róla a vérszívó erdőlakókat.
Aztán egy meleg augusztusi napon szokatlan esemény történt a tölgyerdőben. A vaddisznó család az esti fürdőzéshez készült, ám amikor odaértek a dagonyához, keservesen hangot hallottak. Sokáig kellett kémlelniük a sárfürdőt, mire megpillantották egy kis sündisznót, aki kétségbeesetten próbált kikecmeregni a ragacsos gödörből.
Nézzétek, egy szúrós hátú disznó ragadt a dagonyánkba. Mit kereshet itt? - kérdezték egymástól és kocamamától a kismalacok.
Menj innen Te betolakodó, ez a mi fürdőnk. - lépett fel támadólag a legidősebb testvér. Amiatt szólt így a bajba került állatkához, mert nem olyan régen fájdalmas kalandban volt része egy másik sündisznóval. Az orra még mindig lüktetett a tüskék hegyétől, pedig csak játszani szerettek volna egymással.
Segítsetek nekem kijutni, véletlenül csúsztam ebbe a gödörbe. Nem tudok kimászni, csak egyre mélyebbre süllyedek. A tüskéim is beleragadtak a sárba. Kérlek, húzzatok ki innen - kérlelte őket a süni.
Kocamama tanácstalanul álldogált a dagonya szélén. Mitévők legyenek? A süni egyedül nem tud kiszabadulni, de a szúrós tüskéitől ő is tartott. Össze-vissza szurkálja az orrukat, ha kitolják a gödörből.
Nem hagyhatjuk megfulladni a sünikét, tennünk kell valamit. - szólt Csíkoska.
Már nem tudom sokáig fenntartani magam, mindjárt teljesen elsüllyedek. - a süninek szinte már csak a tüskéi látszottak ki a sárfürdőből.
A vaddisznó család tehetetlenül nézte a sündisznó küzdelmét. Senki sem merte megközelíteni a tűéles tüskéi miatt.
Csíkoska összeszedte minden bátorságát, félelménél nagyobbra nőtt benne a segíteni akarás. Életében először belemerült a dagonya saras gödrébe.
Nézzétek, Csíkoska fürdik! - kocamama aggódva figyelte csemetéjét.
Csíkoska teljesen elmerült a sárfürdőben, családja lélegzetvisszafojtva figyelte az eseményeket. Testvérei mindannyian bemásztak utána a gödörbe, nem hagyhatták sorsára.
Ekkor hihetetlen látvány tárult az erdő lakói elé, Csíkoska hátán a sárral borított sündisznó bukkant fel a dagonya mélyéből. A süni apró lábaival kapaszkodott a malac sörtéibe, így cipelte ki a hátán a gödörből.
Okos vaddisznó volt Csíkoska, ezt eddig is tudták róla, de most már az is bizonyossá vált, hogy bátor és segítőkész is.
A sünike még sokáig hálálkodott megmentőjének, a dagonyát pedig messziről elkerülte.
Nem úgy Csíkoska, aki ezután minden alkonyatkor boldogan hempergőzött családjával a saras vizes fürdőben.
Ehhez a meséhez még nem érkezett hozzászólás, legyél Te az első aki véleményezi!
A szerző biztosan nagyon hálás lesz érte!
Ezt a mesét írta: Simon Katalin Amatőr meseíró
Simon Katalin vagyok, új szenvedélyem a gyermekmesék írása. Gyermekként is nagyon szerettem az esti meseolvasást, kislányom megszületését követően újra visszacsöppenhettem ebbe a csodavilágba.